26 VUOTTA RANSKAN VALLANKUMOUKSEN ALUN JÄLKEEN KUNINGAS ON TAAS VALLASSA
Katse alas, katse alas. Älä katso heitä uhmaten.
Katse alas, katse alas. Olet täällä kuolemaasi myöten.
Ei Jumalaa yllä, helvetti yksin alla.
Katse alas, katse alas. Vielä 20 vuotta pohjalla.
En ole väärin tehnyt. Rakas Jumala, rukoukseni kuule.
Katse alas, katse alas. Hän ei välitä, älä luule.
Vaimo odottaa. Uskollinen ainut.
Katse alas, katse alas. Hänkin on sinut unohtanut.
En jää tänne maaksi, lähden ainiaaksi.
Katse alas, katse alas. Olet aina orja oleva.
Katse alas, katse alas. Hautasi tämä on tuleva.
Nouda lippu.
Vanki kaksi-neljä- kuusi-nolla-yksi.
Ehdonalaisesi alkaa. Olet palvellut kylliksi.
Tiedätkö mitä se tarkoittaa? - Kyllä. Olen vapaa.
Ei.
Lupasi määrää, millä tapaa.
Häpeämerkkiäsi mukanasi kannat.
Se vaarallisuudestasi varoittaa.
Varastin leivän.
Näimme nälkää ja siskoni lapsi oli kuolemaisillaan.
Näet uudelleen, rikkoja lain kirjaimen.
Tunnen lain orjuuden 19-vuotisen.
Viisi vuotta rikoksesta, loput pakoyrityksen vuoksi.
Kaksi-neljä-kuusi-nolla-yksi. - Jean Valjean annettiin nimeksi.
Ja minulle Javert.
Älä unohda sitä.
Älä unohda minua.
Kaksi-neljä-kuusi-nolla-yksi.
Katse alas, katse alas. Olet aina orja oleva.
Katse alas, katse alas. Hautasi tämä on tuleva.
Vihdoinkin vapaa, kuinka vieraalta se maistuukaan.
En unohda tuhlattuja vuosia koskaan.
Anteeksi anna heidän tekojaan en.
He ovat syyllisiä jokainen.
Nyt uusi päivä alkaa.
Katsotaan mitä se antaa.
Voinko auttaa, työtä päiväksi?
Paperit.
Ei työtä.
Vaarallisena miehenä Valjean on elinkautisessa ehdonalaisessa.
Ilmoittaudu kuukauden päästä Pontarlier'ssa tai sinut pidätetään.
Seuraa häntä.
Näytä paperisi.
Herra... - Paperit.
Yövyn tallissa ja olen nälkäinen, olkaa hyvä.
Ulos.
Tulkaa sisään ja levätkää.
On kylmä ja kylmenee illemmaksi.
Meillä ei ole paljon, -
mutta se on jaettavaksi.
Viiniä elvyttämään, -
leipää vahvistamaan -
ja leposija yöksi -
kärsimyksen ja vääryyden unohtamaan.
Siunaa ruokamme.
Siunaa rakas sisaremme ja kunnianarvoinen vieraamme.
Sisään, polvillesi, liikkumatta!
Isä, -
meillä on hopeanne.
Saimme hänet kiinni verekseltään.
Hänellä oli otsaa väittää niitä lahjaksi.
Lahja ne olivatkin.
Ystäväni, lähditte niin aikaisin, -
että unohditte jotakin.
Unohditte että annoin nämäkin.
Miksi jättäisitte parhaat varsinkin?
Hyvät herrat, vapauttakaa hänet.
Hän puhui totta.
Kiitos palveluksestanne ja Jumalan siunausta.
Muistakaa, veljeni.
Kaitselmus tämä.
Teidän tulee käyttää arvokas hopea -
ja lopettaa koiranelämä.
Marttyyrien todistamana -
kärsimyksellä ja verellä -
Jumala on johdattanut teidät pimeydestä.
Olen pelastanut sielunne Hänelle.
Rakas Jumala, mikä minusta tullut on? Varas ja karkuri lainsuojaton.
Olenko langennut niin kauas ja kauan, ettei jäljellä ole kuin liekki kaunan?
Huudanko kuulumattomasti elämäni loppuun asti?
Jos on toinen tapa elää, 20 vuoden jälkeen en osaa sitä enää.
Elämäni oli sota ylivoimaisin. He antoivat numeron ja murhasivat Valjeanin, -
kun kahlitsivat minut ja jättivät kuolemaan leivänpalan varastamisesta ainoastaan.
Miksi silti annoin tämän miehen -
koskettaa sisimpääni ja opettaa rakkautta?
Tunsin itseni ihmiseksi oikeaksi. Hän luotti minuun ja kutsui veljeksi.
Hän lunasti elämäni Jumalalle.
Voiko tämä olla totta?
Maailmassa jota vihaan.
Maailmassa joka vihaa suotta.
Silmä silmästä.
Sydämen on viha vienyt.
Niin olen elänyt enkä ole muuta tiennyt.
Sanakin häneltä ja olen kiikissä piiskattavana piinapenkissä.
Sen sijaan hän antaa vapauden.
Häpeä pistää sisälläni veitsen tapaan.
Hän sanoi minulla olevan sielu.
Mistä hän tietää?
Mikä henki elämääni muuttaa?
Onko toista tapaa elää?
Kurotan mutta putoan.
Yö on pimein, -
kun tuijotan tyhjyyteen, -
syövereihin syntein.
Pakenen maailmasta Jean Valjeanin.
Häntä ei ole enää.
Uusi tarina alkaa!
KAHDEKSAN VUOTTA MYÖHEMMIN MONTREUILISSA
Päivän päätteeksi olet päivän vanhempi.
Köyhän elämä on saman harmaa.
Apu ei anna itsestään kuulua. Se on taistelua ja sotaa.
Mitä on yksi päivä seisoskelua? Päivä lähempänä kuolemaa.
Päivän päätteeksi olet päivän kylmempi.
Vaatteesi eivät riitä lämmittämään.
Hurskaat kiirehtivät ohitse eivätkä kuule itkua alinomaa.
Vitsaus tulee lävitse päiviltä päästämään.
Päivä lähempänä kuolemaa.
Päivän päätteeksi seuraava koittaa.
Aamuaurinko nousuaan odottaa.
Kuin huuhtoutuvat aallot ja myrskyn merkit -
kohta soivat kuolinkellot ja kaatuvat monarkit.
Eikä mitään anneta anteeksi päivän päätteeksi.
Päivän päätteeksi et saa mitään tekemättä mitään.
Pyrstöllä istuminen ei osta leipää hengen pitimiksi.
Lapset odottavat kotona. - Ja heidät on ruokittava kylläisiksi.
Olet onnekas työstäsi. - Ja sängystäsi.
Ja iloitsemme onnestamme.
Esimies on kuohuksissa tänään -
pahanhajuisine hengityksineen ja levottomine käsineen.
Se johtuu siitä, ettei Fantine anna millään.
Miehestä näkee, että hänellä ottaa eteen.
Johtaja ei tiedä lain, että esimies on kiimassa.
Jos Fantine ei varo, katsokaa vain, -
hän on hukassa.
Päivän päätteeksi yksi päivä lisää ohi on.
Tarpeeksi rahaa viikoksi.
Maksa vuokra ja ostokset. Tee työtä, jos kestävät persaukset.
Tee työtä kunnes kuolet tai näppejäsi nuolet.
Mikään ei tule ilmaiseksi päivän päätteeksi.
Mitä sinulla on, siveä sisko?
Luetaan uutiset.
"Rakas Fantine, tarvitsemme lisää rahaa.
Lapsesi tarvitsee lääkäriä tai nämä ovat jäähyväiset."
Asiani eivät sinulle kuulu.
Mies kotona ja vähän siinä sivussa pelata.
Vannoko Jumalalle älkää, ettette mitään pelkää tai yritä salata.
Esimies!
Lopettakaa! Herra Madeleine on täällä.
Mistä alkoi tämä kärhämä? Erottakaa riitapukarit nämä!
Tämä on tehdas, ei sirkus.
Rauhoittukaa, hyvät naiset.
Olen pormestari ja johtaja yrityksen hyvämaineisen.
Hoitakaa asia ja olkaa mahdollisimman kärsivällinen.
Selvä on, herra Madeleine.
Nyt...
Miten riita alkoi?
Päivän päätteeksi hän aloitti sen. - Hänellä on lapsi piilossa.
Hän maksaa lapsen hoidosta.
Voitte lyödä vetoa, että hän ansaitsee ylimääräistä selällään.
Johtaja ei hyväksyisi sitä.
Lapsi on totta ja hän on tyttäreni.
Hänen isänsä jätti meidät heitteille häikäilemättä.
Lapsi asuu majatalossa. Mitä sitten, jos maksan siitä?
Päivän päätteeksi hänestä on vain päänvaivaa.
Hänestä on päänvaivaa kaikille.
Kun ansaitsemme jokapäiväistä leipäämme, hänellä näppinsä voissa on.
Heittäkää lutka ulos tai jaamme kaikki rappion.
Hän tulee meille kalliiksi päivän päätteeksi.
Nartullamme on siis hampaat ja kynnet.
Minun olisi pitänyt salaisuutesi arvata.
Sinä siveä Fantine -
pidät itsesi viattoman puhtaana niin.
Olet epäilemättä syy suuri, kaiken päänvaivan alku ja juuri.
Esität neitsyttä valossa päivän, muttet kaipaa suostuttelua yössä, ethän.
Hän on pitänyt teitä pilkkanaan miehineen. - Hänestä on päänvaivaa kerta toisensa jälkeen.
Teidän pitää erottaa hänet yksin tein.
Matkoihisi siitä, tyttösein.
Herra pormestari. Herra pormestari!
Minulla on lapsi!
Tervetuloa, poliisitarkastaja.
Herra pormestari.
Olen Javert, palveluksessanne.
Kunnia ja oikeus puolellamme kukaan ei ole ulottumattomissamme.
Kaikki varokoot.
Tervetuloa lakejamme valvomaan. Pyrimme varmasti päämäärään samaan.
Olette kaupungin ylpeys. Aatelisto teitä ylistää.
Menestyksenne on totta. Pariisia se parhaiten edistää.
Ja työntekijänne työllistää.
Elo työtä edellyttää.
Olemmeko tavanneet aiemmin?
Kasvonne kyllä muistaisin.
Herra pormestari! - Anteeksi.
Paino musertaa hänet. - Pysykää liikkumatta.
Pitäkää se paikallaan.
Voiko tämä olla totta?
En usko näkemääni.
Voiko ikäisenne mies olla noin vahva?
Muistutatte miestä vuosien takaa, -
joka rikkoi ehdon- alaisensa ja katosi.
Sanokaa sanottavanne. Älkää jättäkö kesken.
Suokaa anteeksi. Unohtakaa mitä sanoin äsken.
Hei, paljonko tyttäreni hiuskiehkurasta?
Neljä frangia. - Se on kymmenen arvoinen.
Naisen tuoksu ilmassa.
Aika pudottaa ankkuri satamassa. .
Aika pudottaa ankkuri satamassa. Viisi.
Rakastan heitä, kun ei puutu rahasta.
Kuukausien merimatkan jälkeen pesää kohennetaankin vasta.
Lämmittäjätkin palavat halusta.
Ihanat naiset odottavat siimat kireällä, asiakkaita jotka liikkuvat vain pimeällä.
Ihanat naiset ovat valmiita hakuun ain, seisaallaan, selällään tai ihan miten vain.
Halpaan hintaan seinää vasten nain.
Sinulla on kauniit hiukset. Tarvitaan vain sakset.
Sinua onnistaa.
Kultaseni, ne ovat sentin arvoiset.
On aika leikkauttaa.
Älä koske minuun. Jätä minut rauhaan.
Sovitaan hinnasta.
Maksan kymmenen frangia koko tukasta.
Harkitse sitä.
Se maksaa velkani. - Harkitse sitä.
Hyvä on. Se maksaa velkani ja voi pelastaa Cosette-parkani.
Ihanat naiset odottavat pimeässä. Paksukaista tai pikkuruista syrjemmässä.
Hitaasti tai pikana ja milloin vain haluat. Lisämaksusta vaikka vuoden orgiat.
Laiturin alla aina halvat pikahinnat. - Mene heidän puheilleen.
Tule tänne näin. Hammas 20 frangin.
Kultaseni, tänne päin. Maksan nuoruudesta hyvin.
Särky menee ohitse. Pystyt vielä purra.
Vain takahampaat.
Teen sen itse. Ei syytä surra.
Se on vaivan arvoista.
Lupaukset ensin rahaksi. - Saat kaksin verroin, jos otan kaksi.
Kertokaa juorut. Kuka on tuo bööna?
Alkoivat itkut, kun loppui fööna.
Hän elättää lastaan.
Mies ei yllätä koskaan.
Ihana nainen, tule mukaamme.
Kultanen, turhaan huolta kannat. - Samaa tavaraa kuin mekin annat.
Elämä on potkinut sinut pohjalle. - Tule mukaan ja pane jalat haralle.
Niin sitä pitää, kultanen. Näytä mihin pystyt.
Niin sitä pitää, kultanen. Anna kaikki nyt.
Vanhat ja nuoret saapumisjärjestyksessä kiinni. Rentut ja pummit, roskaväkeä kaikki tyynni.
Köyhät, rikkaat ja vallanpitäjät maan. Housut alhaalla he eivät suuria olekaan.
Riittää kun rahaa käteen saan.
Ihanat naiset menevät pilkkahintaan. Hakijoita on paljon hetkeksi ainoastaan.
Kapteeni, ei tarvitse kunnolla käyttäytyä.
Saatte tytön, joka ei voi kieltäytyä.
Helppoa rahaa sängyllä maaten.
Onneksi he eivät näe vihaasi silmätysten.
Eivätkö he tiedä olevansa kuolleen kanssa päälletysten?
Miehet olivat ennen miellyttävät kokea.
Heidän äänensä lempeä -
ja sanansa rohkaisevia vain.
Rakkaus oli ennen sokea.
Ja maailma yhtä laulua.
Ja se laulu jännittävä ain.
Ennen oli ennen.
Nyt kaikki on kauhua.
Näin unta menneestä ajasta.
Toivo oli korkealla ja elämä elämisen arvoinen.
Uneksin rakkaudesta kuolemattomasta, -
ja että Jumala olisi armonsa mukainen.
Nuorena ja pelotonna -
unelmia oli hukattaviksi.
Ei lunnaita maksuun panna -
ilonpidosta ikipäiviksi.
Villieläimet tulevat öisin -
lempeinä kuin rajuilma -
repien toivosi riekaleiksi -
ja kääntäen unelmasi häpeäksi.
Hän nukkui kesän vierelläin -
ja vei jalat alta.
Otti lapsellisuuden leikinpäin -
ja oli poissa syksyn tultua.
Silti uneksin, että palaamme yhteen.
Yhteiselon kaipuu ei hellitä, -
mutta kaikki unelmat eivät käy toteen -
eikä kaikista myrskyistä selvitä.
Näin unta erilaisesta elämästä -
kuin tästä helvetistä.
Niin erilainen nyt kuin silloin ennen.
Nyt -
elämä -
on hävittänyt -
näkemäni -
unen.
Yö jatkuu pitkään. Mene sisälle lämpimään.
Mitä sinulla on?
Hän on nuorimmaisemme, herra.
En halua sinua. - Sinussa on sisua, lutka.
Maksat tästä. Takaan sen.
Älkää ilmiantako, herra. Teen mitä haluatte.
Tämä on poliisiasia.
Kertokaa heti, mitä tapahtui. Kuka näki mitä, miksi ja missä?
Antakaa tarkka lausuntonne. Vastatkaa Javertille ensi kädessä.
Javert, uskokaa tai älkää, eksyin pimeässä.
Tämä ilolintu nokki minua. Näette jäljet poskessa tässä.
Hän vastaa tekosistaan, kynsimisestä vereslihalle.
Voitte olla varma, herra. Hän vastaa oikeudelle.
Lapsi tarvitsee minua kipeästi. Olkaa kiltti, hän on pieni niin.
Antakaa armon käydä oikeudesta. Muutoin hän ei jää henkiin.
Olen kuullut vastalauseita moisia. Niitä päivälle jokaiselle riittää.
Ei enää selittelyjä toisia. Kyyneleet parasta on säästää.
Virkainto ja oikea palkinto ovat paras hengenravinto.
Odottakaa hetki, Javert. Uskon tämän naisen kertomaa.
Herra pormestari.
Olette tehnyt työnne. Antakaa hänen olla.
Lääkäriä tarvitaan, ei vankilaa.
Herra pormestari.
Voiko tämä olla totta?
Minne hän jää, tämä lapsi ilman ystävää?
Olemme tavanneet aiemmin.
Voinko auttaa?
Miten olet päätynyt tänne?
Olkaa hyvä, pilkatko älkää.
Olen jo menettänyt itsetuntoni tänne.
Annoitte työntekijänne minut pois lähettää.
Olitte paikalla ja käänsitte selkänne.
En tehnyt mitään väärää.
Teinkö todella niin?
Tyttäreni on kuolemaisillaan.
Viattomalle ihmiselle.
Jos Jumala kuulee minut, -
Kunpa olisin tiennyt aiemmin.
Hän antaa minun kuolla hänen puolestaan.
Teen Hänen tahtonsa -
ja vien hänet hoidettavaksi.
Herra pormestari.
Missä lapsesi on? - Majatalossa Montfermeilissa.
Haen hänet heti. Pidän siitä huolen.
Lepää.
Pariisista, herra.
Herra pormestari, rikokseni tunnustan.
Olen häpäissyt univormuni oman.
Olen tehnyt väärin teitä kohtaan. Annettakoon tuomion langeta.
Samoin kuin ei muillekaan rikollisille anteeksi anneta.
Luulin teitä vangiksi ja valtuuteni ylitin.
Nyt syyllinen odottaa oikeutta tykö tuomarin.
Hän tietysti kieltää kaiken tapaan vangin.
Kiinni on nyt Jean Valjeankin.
Kieltääkö mies kaiken eikä osoita katumusta?
Tuomitaanko hänet varmuudella kärsimään rangaistusta?
Hän maksaa niin kuin minäkin.
Nostakaa syyte minua vastaan, herra.
Teitte vain työtänne. Se oli vain erehdys toisekseen.
Kaikki tekevät niitä. Jätetään asia sikseen.
Sitä miestä epäillään minuksi. He ovat varmoja kertaheitolla.
Tämä muukalainen voi mahdollisuuteni olla.
Miksi pelastaisin hänet, välittäisin vähääkään, -
kun olen tullut niin pitkälle ja ponnistellut niin pitkään?
Jos puhun, olen tuomittu.
Jos pysyn hiljaa, olen kirottu.
Työllistän satoja työntekijöitä. He ovat riippuvaisia minusta.
Voinko jättää heidät heitteille? Miten he elävät, jos aloitan alusta?
Jos puhun, heidät tuomitaan.
Jos pysyn hiljaa, minut kirotaan.
Kuka minä olen?
Voinko tuomita tämän miehen orjuuteen -
teeskennellen, etten tunne hänen kärsimystään etukäteen?
Kaksoisolentoni viattoman, puolestani tuomittavan.
Kuka minä olen?
Voinko piilotella iäti teeskennellen toista yhäti?
Pitääkö kuolemaani asti nimeni olla vain alibi?
Pitääkö valehdella jatkuvasti?
Miten voin ikinä kohdata lähimmäiseni?
Miten voin ikinä kohdata itseni?
Kuulun Jumalalle nytten, sovin niin kauan sitten.
Hän antoi toivoa, kun sitä ei ollut.
Hän antoi sisua, kun olin puolikuollut.
Kuka minä olen?
Olen Jean Valjean.
Herra pormestari.
Tuomari, näette että puhun totta. Syytätte tätä miestä syyttä suotta.
Kuka minä olen?
Kaksi-neljä-kuusi-nolla-yksi!
Herra pormestari, ette voi hyvin. Tulkaa mukaani.
Kysykää poliisitarkastaja Javertilta. Löydätte minut sairaalasta.
Cosette, on tullut kylmä.
Nukkumaanmenoaikasi on mennyt.
Olet leikkinyt päivän pois.
Pian on yö.
Tule tänne.
Kaikkoaa valo.
Näkyy vain Iltatähden palo.
Tule tänne vierellein lepäämään.
Kuinka nopeasti aika kuluukaan ja kylmenee entisestään.
Rakas Fantine, Cosette saapuu pian.
Rakas Fantine, vierellesi hänet saat.
Tule, Cosette.
Minne menit, lapseni?
Älä ole huolissasi.
Olet vapaa ikuisesti.
Cosetteni - - elää suojeluksessani.
Ottakaa hänet nyt. - Häneltä ei puutu mitään.
Hyvä herra, olette enkeli.
Kertokaa Cosettelle, -
että rakastan häntä.
Näemme -
kun herään.
Valjean, naamiot on vihdoinkin heitetty sivuun.
Herra pormestari, olette vaihtanut kahleen ketjuun.
Ennen kuin jatkatte, Javert, ennen kuin kahlitsette orjuuteen, -
kuunnelkaa mitä minun on tehtävä.
Tämä nainen jätti kärsivän lapsen, jota vain minä voin auttaa.
Pyydän vain kolmen päivän armonaikaa.
Sitten palaan. Vannon sen.
Vannon palaavani. - Luuletteko minua hulluksi?
Olen metsästänyt teitä vuosia.
Teidänlaiset miehet eivät muutu.
Teidänlainen mies esimerkiksi.
V: Uskokaa tai älkää, - - J: Teidänlaiset miehet eivät muutu -
V: velvollisuuden vannoin. - J: eikä minunlaisenikaan.
V: Ette tiedä minusta mitään. - J: Ei, 24601.
V: Varastin leipää vain. - J: Palvelen lakia.
V: Ette tiedä mitään. - J: Teillä ei ole oikeuksia.
V: Haluatte kuolemaani ain. - J: Tulkaa mukaani, 24601.
V: Ette sitä saa ennen lunastustain. - J: Ympyrä on sulkeutunut, 24601.
V: Varoitan teitä, vahvempi oon. - J: Julkeatte puhua hinnasta rikoksen.
V: Olen vielä voimissain jatkamaan. - J: Kuka tahansa voi tehdä sen.
Ette tiedä minusta mitään. Synnyin vankilassa -
seassa teidänlaisen roskaväen. Minäkin olen katuojasta alun pitäen.
Pilven raunalla on linna, jonne menen unissain.
Lakaistavia lattioita lain ei ole pilvilinnassain.
Nainen kokovalkoisissa laulaa kehtolaulua ja pitää sylissä.
Hän on mukava ja pehmeä koskettaa ja sanoo että Cosettea rakastaa.
Tiedän paikan, jossa kukaan ei eksy.
Tiedän paikan, jossa kukaan ei itke.
Itku ei ole sallittua lain, ei ainakaan pilvilinnassain.
Kuka se siellä on? Pikkuneiti itse -
teeskennellen jälleen kerran olleensa kiltisti.
Parempi ettet laiskottele. Parempi etten huomaa.
Kymmenellä vaivaisella frangilla äidiltäsi ei voi mitään ostaa.
Pikkuneiti, ämpäri mukaan ja vettä kaivosta hakemaan.
Oli typerää ottaa sinut sisään. Olet kuin äitisi, roskaväkeä niin ikään.
Eponine-kultaseni, oletpa sinisessä hatussa suloinen.
Jotkut pikkutytöt osaavat käyttäytyä ja pukeutua, ja olen siitä iloinen.
Vieläkö siellä, Cosette? Auta eivät kyyneleet.
Annoin veden hakuun kaivosta ohjeet.
Olkaa kiltti, älkää lähettäkö yksiksein.
Ei pimeyteen itseksein.
Suu kiinni tai unohdan hyvät tavat.
Tee mitä pyysin tai muuttuvat oltavat.
Herätys. On aika avata.
Rakastan sinua. Rakastan sinua niin.
Juoppojoukot, -
sutturasiskokset, -
yrjöyököt, -
lasoliliskokset, -
penikat ja huorat -
Ei tänä yönä.
viettävät elämänsä kattoni alla.
Herätys. Hyvä poika.
Kuin kirjekyyhkyt konsanaan -
ölliköt ovesta sisään tulevat -
ja ulos konttaavat.
Isi, tässä. - Kiitos, kultaseni.
Olette oikea herrasmies.
Tervetuloa, herra. Istukaa alas, hyvä olkaa.
Kaupungin paras kapakan isäntä palvelee tuota pikaa.
Mitä muihin tulee, roistoja päästä pahimmasta, -
ylirahastavat vierailta ja varastavat kassasta.
Harvoin tapaatte mieleistä, minunlaista rehellistä miestä.
Hyvää tarkoittavaa herrasmiestä, joka on kaikkien mielestä -
charmikas isäntä kapakan. Antaa kädenpuristuksen napakan.
Aiheuttaa pahennuksen pienen ja kertoo jutun tuhman, -
joita asiakkaat arvostavat eivätkä voi elää ilman.
Ilo tehdä ystävänpalvelus. Ystävällisyys ei mitään maksa, -
mutta ei mikään ei osta mitään. Kaikella on taksa.
SILMÄYS ~ 2 S KOSKETUS ~ 4 S YHTEYS ~ 17 S
Isäntä kapakan, hoitaja eläintarhain. Taskurahojen vapauttaja parhain.
Laimentaa viinit, pysyvät täynnä pullot. Kerää rihkamat, kun jatkuvat pippalot.
Kaikki rakastavat isäntää, kaikkien parasta ystävää.
Teen mikä miellyttää ja rahaa kilisyttää.
Isäntä kapakan, nopea huomiokilvan. Ei halua ohikulkijan ohi kulkevan.
Palvelija köyhien, hovimestari suurmiesten. Lohduttaja, filosofi ja ystävä elinikäinen.
Kaikkien ystävää ja kaitsijaa parasta.
Pitäkää huolta matkatavaroista tai vapautan teidät varoista.
Ylivertaista ruokaa yli ymmärryksen. Lihamylly jauhaa pihvilihaa mielikuvituksen.
Haisunäätä mätä, mitään ei tärvätä. Makkarat täyteen sitä ja tätä.
Vieraat ovat tervetulleet. Hääsviitti on varattu.
Kohtuullinen hinta lisämaksuineen taattu.
Pukki!
Veloita täistä ja rotista.
Kaksi prosenttia kahdesti peiliin katsomisesta.
Siivu tai leikkaus joka väliin.
Ikkuna kiinni nukkuminen kolmeen prosenttiin.
Mitä tulee hintojen sopimiseen, tiedän temppua monta, -
kuinka karttuu omavastuu. Se on uskomatonta.
Anteeksi, kulti.
Tuolle pitää tehdä jotain.
Haaveilin tapaavani prinssin, -
mutta herranjumala, -
sainkin mulkvistin.
Mitä?
Isäntä kapakan ei ole naisen arvoinen.
Lohduttaja, filosofi ja elinikäinen paskiainen.
Hyvät hoksottimet. Sukkela sutkaus.
Luulot ovat suuret, muttei mikään suurpakkaus.
Oli kohtalon oikku saada masentavin mies elossa.
Jumala yksin tietää, kuinka olen kestänyt sitä paskiaista talossa.
Isäntä kapakan. - Isäntä ja puolikas.
Lohduttaja, filosofi - - Älä puhu hullujas.
Palvelija köyhien, hovimestari suurmiesten.
Tekopyhä hännystelijä ja humalainen.
Jokainen siunatkoon isäntää.
Jokainen siunatkoon hänen emäntää.
Jokainen lasillisen nostakoon.
Nostakoon sen isännän persrakoon.
Jokainen muistakoon lasillisella isäntää.
Älä minua pelkää.
Älä piiloon mene. Näytä missä asut.
Kerro mikä nimesi on.
Olen Cosette.
Voinko kantaa ämpärinne, neiti?
Löysin tämän pikkulapsen metsästä varjoissa vapisemassa.
Olen täällä Cosettea auttamassa ja saatavanne sovittelemassa.
Maksan minkä hinnan vain -
ja vien hänet pois mukanain.
Rakastan sinua.
Minun on otettava velvollisuudestani vaarin.
Tein lupauksen.
Tein yhdelle apua tarvitsevalle väärin.
Eksyin oikealta tieltä, mutta korjaan sen.
Äitisi on luona Jumalan.
Hänen kärsimyksensä ohi on.
Puhun hänen puolestaan.
Olen täällä hänen paikallaan.
Tulkaa sisään.
Tästä päivästä ikuisuuteen -
Antakaa takkinne, herra.
Cosette elää suojeluksessani.
Olette tervetullut. - Olen valani tehnyt.
Juokaa. - Istukaa.
Cosettella on isä nyt.
Mitä sanoa? Mikä mies?
Viettekö aarteemme pois kenties?
Mikä jalokivi. Timantti hiomaton.
Pikkutyttömme aarre arvokkain on.
Miten voimme puhua velasta?
Ei tingitä Colette-kullasta.
Cosette. - Cosette.
Rakas Fantine on pois nukkunut valitettavasti.
Emmekö olekin toimineet lapsen edun mukaisesti?
Jakaneet leipämme ja jokaisen luun.
Kohdelleet häntä kuin omaamme, vaikka hän onkin jonkun muun.
Tunteenne tekevät teille kunniaa, herra.
Lievitän eron tuskaa.
Ei puhuta kaupoista, luista tai ahneudesta.
Mitä jos kaivan kupeesta -
sen asemesta?
Se olisi tarjous parempi, -
jos hän olisi vain sairastanut vähempi.
Kalleimpamme on ollut kallein.
Lääkkeet ovat kalliita, herrasein.
Emme säästelleet senttiäkään.
Kristityt auttavat lähimmäistään.
Ei sanaakaan enää. Tässä hintanne.
1 500 uhrauksestanne.
Tule, Cosette. Sano hyvästit.
Etsitään ystävällisemmät kestit.
Kiitos teille molemmille Cosetten johdosta.
Elpynette nopeasti erosta.
Hyvästi, Courgette. - Kuka Courgette on?
Avaa silmäsi.
Se on sinulle.
Et jää enää heitteille.
Oletko kuin isi minulle?
Olen, Cosette. Et jää vaille.
Olen isä ja äiti sinulle.
Hyvä tili. - Ei tarpeeksi!
Ovella on poliisi. Mitä hittoa olet tehnyt?
Missä Cosette on?
Herrasmies hänet vei.
Kertonut minne ei.
Jättänyt ei osoitettakaan.
Typerä nappikauppias, unohda huuma.
Olisit takonut, kun rauta oli kuuma.
Seuraavalla kerralla. Hyvä tuuma.
Yllättäen olet täällä.
Yllättäen se alkoi.
Kai kaksi levotonta sydäntä samaan tahtiin sykkiä voi.
Eilen olin yksin. Tänään olet vierelläin.
Jokin vielä tuntematon, -
jokin vielä tapahtumaton -
alkanut on.
Yllättäen näyttää erilaiselta maailmain.
Kauneutta ja valoa vain.
Miten olisin voinut tietää, kuinka paljon toivoa sisälläin on?
Mennyt on takanapäin.
Jatkuu matka läpi yön näin.
Miten olisin voinut vakuuttua, että elämä voi nopeasti muuttua?
Luottamuksesi välittömän pelkään niin pettävän.
Lapsi ei vaarasta tiedä, joka voi minut viedä.
Varjoja on kaikkialla. Ja salaisuuksia samalla.
Ei milloinkaan enää yksin.
Ei milloinkaan enää erillään.
Olet sulattanut sydämein lailla auringon tänään.
Ja tuonut takaisin ilon ja rakkauden.
Yllättäen näen, mitä en nähnyt alun pitäen.
Jokin yllättäen alkanut on.
PARIISIN POHJOISPORTTI
Seis! Paperit.
Minne olette matkalla?
Anna nukke minulle.
Tule.
Tule, Cosette. Nopeasti.
Kaksi-neljä-kuusi-nolla-yksi!
Sain sinut.
Kuka siellä?
Olkaa hyvä, herra. Tarvitsen apuanne.
Herra pormestari. - Kuka olette?
Fauchelevent.
Jäin kärryjeni alle.
Pelastitte henkeni, herra.
Tarvitsemme turvapaikan. Meidän pitää kadota.
Kiitämme avusta annetusta, -
mitä sisaret päättävätkin.
Täällä rukoilemme alkua uutta.
Täällä voimme alusta aloittaa kumpikin.
Tuolla pimeydessä -
karkulainen pakenee.
Langenneena Jumalasta.
Langenneena armosta Hänen.
Olkoon Hän todistajain, -
koskaan luovuta en.
Kohtaamme vielä kasvotusten.
Hän tuntee pimeyden.
Minun tieni on Jumalan.
Kulkijat kaidan tien saavat palkintonsa oikean.
Langenneet kuin Lucifer, tulen ja miekan.
Lukemattomat tähdet äärettömyydessään -
täyttävät pimeyden järjestyksellä ja valolla.
Vartijat hiljaiset ja varmat -
pitäen pimeyden loitolla, -
pitäen pimeyden loitolla.
Tiedätte paikkanne taivaalla.
Pidätte suuntanne ja päämääränne edelleen.
Jokainen samaan vuodenaikaan palaa -
omalle paikalleen uudelleen ja uudelleen.
Langenneet kuin Lucifer putoavat tuleen.
Kuin on kirjoitettu, porteilla taivaan -
horjuneet ja langenneet saavat maksaa aikanaan.
Herra, anna minun löytää hänet, -
jotta näen hänet -
turvallisesti takana telkien.
En lepää sitä ennen.
Tämän vannon.
Tämän vannon kautta tähtien.
YHDEKSÄN VUOTTA MYÖHEMMIN PARIISISSA
Tulkaa, pojat!
Tulkaa.
Katsokaa alas ja huomatkaa kerjäläiset juuressa jalkojen.
Katsokaa alas myötätuntoa osoittaen.
Katsokaa alas ja huomatkaa roskat katujen.
Katsokaa alas lähimmäisenne huomioon ottaen.
Hyvää päivää. Olen Gavroche.
Olemme rahvas ja tämä on maatilkkumme meidän.
Ei kummoinen, ei crème fraîche.
Ei mitään, mikä olisi kunnollista mielestä teidän.
Kouluni ja suihkuseurapiirini toreilla ja turuilla.
Slummissa Pyhän Mikaelin elämme almujen muruilla.
Kova pala hampaille, muttei olla murhemielin.
Köyhät ja vapaat, minua seuratkaat!
Katsokaa alas myötätuntoa osoittaen.
Katsokaa alas lähimmäisenne huomioon ottaen.
Odota, Gavroche!
Ennen vanhaan teloitimme kuninkaan. Yritimme muuttaa maailman liian nopeasti.
Asiat eivät muuttuneet kuinkaan. Uusikin suhtautuu meihin epäsuopeasti.
Vannoimme vapauden nimeen. Nyt taistelemme ruoasta.
Painakaahan tämä mieleen: Tasa-arvo mullan alla vasta.
Ottakaa paikkanne ja heittäkää hanska.
Eläköön Ranska!
Katsokaa alas myötätuntoa osoittaen.
Katsokaa alas lähimmäisenne huomioon ottaen.
Milloin se loppuu? Milloin elämä alkaa?
Jotain tapahtua pitää. Jonkin periksi antaa.
Se tapahtuu. Se tapahtuu.
Missä ovat johtajat maan? Missä on kuningas, jota syyttää saan?
Vain kenraali Lamarque puhuu muuten kuin omasta puolestaan.
Lamarque on sairas ja heikkenee nopeaan. Sanotaan että kestää viikon enintään.
Kun kansa on näin vihoissaan, kuinka kauan vielä tuomiopäivään?
Kuinka kauan ennen kuin eliitti alas pakotetaan?
Kuolema kuninkaalle! Vapaus kaikille!
Kuinka kauan ennen kuin barrikadit ylös rakennetaan?
Tapaamme täällä huomenna. Tuokaa ystävänne myös.
Eläköön kenraali Lamarque!
Marius! - Isoisä.
Etkö ymmärrä, että häpäiset nimesi?
Kertakaikkinen häpeä.
Eläköön Ranska! Eläköön Ranska!
Hei, herra. Mitä kuuluu?
Suunnitteletko vallankumousta?
Esitätkö yhä köyhää?
Älä viitsi. Isoisäsi on rikas.
En ota frangiakaan, jota en ole ansainnut.
Kaikki ne sillat ovat poltetut.
Pidän tavastasi puhua, herra.
Pidän tavastasi kiusoitella aina enemmän.
Hän tietää vähemmän.
Hän näkee vähemmän.
Olkaa hyvät.
Tiedätte tehtävänne, Brujon, Babet, Clacquesous.
Montparnasse, Eponine, olkaa tarkkoina lain kanssa.
Aloita itkut. Ei virheitä, murut.
Tulkaa tänne, hyvä olkaa.
Lapsi huutaa täällä ruokaa.
Antakaa penni ja pelastakaa elämä.
Jumala palkitsee hyvät teot nämä.
Hetkinen.
Tunnistan teidät.
Nyt alkavat kissanpäivät.
Minunlaiseni miehet eivät unohda koskaan.
Olette se paskiainen, joka otti Coletten lainaan.
Cosetten. - Miten vain.
Mitä tämä on? Oletteko hulluja?
Herra, olette erehtynyt.
Tunnemme toisemme. - Maksatte saatavamme.
Maksakaa kylliksi. - Hän tulee kalliiksi.
Apua!
Parasta pakoon pinkaista. Se on Javert poliisista!
Palaneen käry tuo torille.
Onko todistajaa? Puhukaa poliisille.
Herra, kadut turvattomat ovat, mutta tiedoksi syöpäläisille, -
että nyt lähdetään kamarille juttusille.
Hieno kokoelma kiven alta syvältä.
Nämä madot olisivat syöneet teidät elävältä.
Tule.
Tunnen tämän miehen ja miten hän itsensä elättää.
Todistuksellanne hän koukkuun jää.
Minne herrasmies meni ja miksi?
Vaikea löytää on se kyy.
Hänessä on enemmän kuin päällepäin näkyy.
Häntä seuraava tyttökulta -
on varastettu minulta.
Ja minulta. - Meiltä molemmilta.
Voiko hän olla vanha vankini, jonka nousuvesi on tuonut rantaan?
Kuuli nimeni ja lähti pakoon. Merkit viittaavat siihen suoraan.
Rikoksen uhrin puuttuessa, -
hyvä poliisitarkastaja, -
vapauttakaa avulias kelmi.
Muistakaa -
kun hän on tallessa, -
että minä -
annoin hänet -
ilmi.
Antaa äijän paeta.
Ajan hänet kiinni helposti.
Palatkaa työhönne ja siivotkaa tämä komposti.
Nyt muistan missä.
Voiko tämä totta ollakaan?
Kasvoimme silloin yhdessä.
Mikä minusta tullut onkaan?
Eponine, kuka se tyttö oli?
Tavallinen porvari vain.
Etsi hänet minulle.
Mitä annat minulle? - Mitä vain.
Innostuneempi kuin ennen, mutta mitä hänessä on.
Etkö olekin iloinen?
Ei...
Olen ennemmin rahaton.
Tee tämä palvelus.
Selvitä missä hän asuu.
Visusti salaisuutta kanna.
Älä isäsi tietää anna.
Olen hukassa kunnes näen hänet uudestaan.
Minähän sanoin.
Tiedän asioita runsain mitoin.
Eponine, -
hän pärjää luonnostaan.
Kohta se alkaa.
Mielet kuohuvat jo verestä kuumasta.
Silti varokaa.
Älkää juopuko viinin huumasta.
Tarvitsemme ennusmerkin -
kutsumaan aseisiin ja ruotuun kunkin.
Herätys, Marius.
Mikä hätänä?
Olet kuin aaveen nähnyt.
Viini auttaa kertomaan.
Aaveenko? Ehkä niin.
Hän sai minut kuin aave hämmennyksiin.
Yhtenä hetkenä hän oli ja sitten ei ollutkaan.
Olen innostunut ja kauhistunut.
Onko Marius vihdoin rakastunut?
Tätä en ole kuullut aiemmin.
Puhuit voitettavista taisteluista kauan, -
mutta nyt olet kuin Don Juan.
Oopperassakaan ei osattaisi paremmin.
On aika päättää, keitä olemme.
Taistelemmeko oikeudesta oopperaan?
Oletteko päättäneet, mitä olette valmiit maksamaan?
Onko tämä vain peli rikkaalle pojalle aikaa tappamaan?
Päivä päivältä värit vaihtuvat maailmaan.
Punainen - veri miesten vihaisten.
Musta - pimeys historian.
Punainen - sarastus maailman uuden.
Musta - yö päättyvä pian.
Jos olisit nähnyt hänet, tietäisit miltä tuntuu -
tulla heikoksi hengen salpaavassa hetkessä.
Jos olisit, tietäisit myös, -
miten maailma voi muuttua valonvälähdyksessä.
Tuntuu kuin oikea ja väärä olisivat vaihtuneet mielessä.
Punainen. - Tulessa sieluni on.
Musta. - Maailma yksin väritön.
Punainen. - Väri intohimon.
Musta. - Epätoivo ääretön.
Marius, et ole poika enää. Sydäntäsi epäile en, -
mutta kutsumus tuli ylempää. - Tiedän sen.
Kuka välittää leiskuuko lempi? Meillä on tavoite suurempi.
Elämämme eivät voisi merkitä vähempää.
Punainen - veri miesten vihaisten.
Musta - pimeys historian.
Punainen - sarastus maailman uuden.
Musta - yö päättyvä pian.
Kuunnelkaa!
Kenraali Lamarque on kuollut.
Lamarquen kuolema on hetki kohtalon.
Kansanmiehen -
kuolema odottamamme merkki on.
Hautajaispäivänä hänen nimensä muistetaan.
Heidän silmänsä kapinasta palavat.
Ja heidän surukynttilänsä sytyttävät palon uudestaan.
Lamarquen haudalla barrikadimme nousevat.
Se on alkanut.
Rohkeudella ja riemulla se olkoon tervetullut.
Osoittakaamme mielemme vailla epäilyä sydämen.
Huudolla iloiten. - Kaikki tulevat.
Tulevat kun kutsun kuulevat.
Löysitkö hänet?
Tunne vieras, -
että elämäni on alkanut rikastua.
Kas, -
voiko näin nopeasti rakastua?
Mikä hätänä, Cosette?
Oletko ollut yksin aikaa liian monta?
Niin monta asiaa sekavaa.
Niin monta asiaa tuntematonta.
Elämässäin -
kysymykset ja vastaukset tuntuvat vääriltä vallan.
Hetkinä hiljaisina kuulen laulun kaukaisen huokaavan.
Laulavan -
maailmasta kaivatusta, saavuttamattomasta vain.
Kuiskauksen päässä odottamassa ain.
Olenko hänelle elossa? Onko hän tottakaan?
Näkeekö ja tunteeko hän samoin ollenkaan?
Elämässäin -
en ole enää yksin eikä rakkaus tunnu etäältä.
Löydä minut nyt.
Löydä minut täältä.
Rakas Cosette.
Niin yksinäinen olet.
Hiljaiselta ja surulliselta näytät.
Usko minua.
Jos voisin, -
joka hetken täyttäisin.
Ymmärrän kuinka hiljaista ain -
täällä on kahdestaan olla vain.
Haluan tietää, koska niin vähän tiedän nytten -
sinusta kauan sitten.
Älä viitsi, Cosette.
Kerrot niin vähän asioista entisistä, -
miksi olet yksin ja pysymme pois näkyvistä.
Niin pimeässä ja syvällä -
pidät salaisuudet sisällä.
Elämässäin, -
suo anteeksi, olet rakas, kiltti ja hyvä, -
mutta rakas isä, -
silmissäsi olen yhä lapsi tietään kysyvä.
Ei sanaakaan enää.
Se aika on ohi auttamatta.
On sanoja, -
jotka ovat paremmat kuulematta ja sanomatta.
Elämässäin -
en ole enää lapsi ja haluan totuuden nytten -
vuosista vuosia sitten.
Opit sinäkin -
että Jumala kertoo totuuden ajallaan ja vuorollaan kullekin.
Elämässäin -
hän on kuin laulu enkelten auringonvaloa myöten.
Tuntuu kuin elämä olisi pysähtynyt edellä alun uuden.
Olet ystävä, joka on tuonut minut tänne, Eponine.
Kiitos sinun, olen yhtä Jumalten kanssa tiellä taivaisiin.
Lennän halki maailman uuden ja vapaan.
Jokainen sana satuttaa veitseniskun tapaan.
Elämässäin -
ei ole ollut hänen- laistaan koskaan.
Jos hän kysyisi, -
lähtisin mukaan.
Elämässäin -
on joku, joka koskettaa.
Odottaen edessä.
Odottaen vieressä.
Sydän täynnä rakkautta.
Laulua mielin määrin.
Teen kaiken väärin.
Häpeän niin ikään. En tiedä nimeäsikään.
Rakas neitonen, -
etkö sanoisi, -
kertoisi sen.
Sydän täynnä rakkautta.
Pelkoa tai katumusta tunne et.
Olen Marius Pontmercy.
Ja minä Cosette.
Cosette, en tiedä, mitä sanoa.
Älä sano nyt.
Olen hukassa.
Olen löytynyt.
M: Sydän täynnä rakkautta.
E: Hän ei ollut minun menettää.
M/C: Sydän sinusta sekaisin.
M: Ensisilmäyksellä tiesin. - E: Miksi itkeä, mitä ollut ei?
Niin minäkin.
Hän ei koskaan sano noin -
minulle.
Tästä ja nyt.
Ei minulle, ehei.
Kunnes aika on mennyt.
E: Sydän täynnä rakkautta hukkaan. - C/M: Se ei unta ollut ensinkään.
E: Hän ei tunne samoin koskaan. - C/M: Ei unta sittenkään.
Mitä teet täällä? Käskin pysyä sisällä.
Kuka on tuo letukka?
Etkö tunnista, senkin elukka?
Täällä perii hukka.
Eponine, kotiin siitä. Olet vain pahitteeksi.
Meitä on jo tarpeeksi.
Tunnen tämän talon ennestään.
Täällä ei ole mitään.
Vanhus ja tyttö vain.
Ei salattua elämää lain.
Minähän en tätä siedä. Vastaat minulle vielä.
Huudan ja heitä varoitan.
Inahduskin niin mieleni vihoitan.
Herranjumala, Cosette.
Odotahan, tyttö. Kadut tätä yötä.
Huudat vielä -
tämän myötä.
Poliisi!
Javert varmasti.
Hän löysi tänne asti.
Meidän on lähdettävä nopeasti.
Rue de l'Homme Arme on turvallisempi. Sitten Englantiin, vielä parempi.
Ei.
Älä vastaan sano vaan valmistaudu lähtöön pikaiseen.
Emme voi. - Pidä kiirettä.
On aika lähteä ja aloittaa uudelleen.
Pukeudu. Lähdemme.
Ei. - Nyt!
Itseksein -
uskottelen hänen olevan vierelläin.
Yksiksein -
kävelen hänen kanssaan aamuun.
Ilman häntä -
tunnen hänen kätensä ympärilläin.
Kun eksyn, silmäni suljen -
ja hän on jälleen vierelläin.
Sateessa -
kadut kiiltävät hopean lailla.
Valot -
ovat sumuiset virran laineilla.
Pimeydessä -
puut ovat tähtiä täynnä.
Ja meistä yhdessä jaksan aina haaveilla.
Tiedän -
sen olevan kuvitelmaa vain.
Puhun itseksein -
enkä hänelle.
Vaikkei hän näe minua lain, -
on olemassa -
mahdollisuus meille.
Rakastan häntä, -
mutta aamuvarhain -
hän on poissa -
ja virta on joki vain.
Ilman häntä asiat ympärilläni muuttuvat.
Puut ovat paljaat ja kaduilta tutut puuttuvat.
Rakastan häntä, mutta opin päivittäin.
Olen koko elämäni teeskennellyt näin.
Hänen maailmansa jatkaa pyörimistään eteenpäin.
Täynnä onnea, jota en ole koskaan tuntenut oikein.
Rakastan häntä.
Rakastan häntä, -
mutta vain -
yksiksein.
Yksi päivä vielä.
Uusi päivä uuteen kohtaloon.
Tämä päättymätön tie tuomioon.
Jos joku tietää rikoksein, hän tulee myös samoin tein.
Yksi päivä vielä.
En ollut ennen tätä päivää hengissä.
Miten voin elää erossa sinusta?
Yksi päivä vielä.
M/C: Huomenna olet jo maailman äärissä.
M/C: Sinusta maailmani on alkanut alusta.
Vielä yksi päivä yksin.
M/C: Tapaammeko vielä?
Vielä yksi päivä häntä vailla.
M/C: Synnyin sinua varten.
Toisenlaista elämää voin vain arvailla.
M/C: Uskollisuutta vannon täten.
Hän ei nähnyt samalla lailla.
Vielä yksi päivä myrskyä ennen.
Seuraanko häntä?
Barrikadeilla vapauden.
Vai liitynkö kapinaan?
Kun alkaa riviemme muodostuminen, -
Nousenko vastaan?
otatko paikkasi viereltäin?
Aika on nyt. Päivä on täällä.
Yksi päivä vielä.
Yksi päivä vielä vallankumoukseen. Kukistamme sen nupulleen.
Koitti koulupojille loppu. He laskevat verellä alleen.
Yksi päivä vielä.
Juoksevat kuin päättömät kanat. - Otetaan kiinni, kun kaatuvat.
Sinua voi onnistaa, kun jokainen arpa voittaa.
Seuraava typerys. - Ja vanha temppu.
Ei kaipaa paljon ruumissumppu.
Yksi päivä alkuun uuteen.
Vapauden lippu salkoon korkeaan.
Joka mies kuninkuuteen.
Uusi maailma toteen.
Kuuletko kansan laulavan yhteen?
Paikkani on täällä. Taistelemme yhdessä.
Yksi päivä vielä.
Liityn näihin kansansankareihin.
J: Seuraan minne menevätkin. - E: Vielä yksi päivä yksin.
Heidän mielen saloihin.
J: Tiedämme mitä hekin. - V: Yksi päivä vielä.
Yksi päivä vielä vallankumoukseen. Kukistamme sen nupulleen.
Koitti koulupojille loppu.
V: Jätämme taaksemme kaiken. V/J: Koittaa tuomiopäivän huominen.
Näemme mitä Jumalalla on mielessään meille.
Yksi aamunkoitto vielä.
Yksi päivä vielä.
Yhtä päivää vaille.
Kuuletko kansan laulavan -
laulua miesten vihaisten?
Se on musiikkia kansan, joka ei raada väkisten.
Kun sydämet sykkii -
tahtiin rumpujen kaiun, -
huominen panee alun elämään uuteen sun.
Liitytkö taisteluun meidän?
Pysytkö lujana rinnallain?
Oletko maailman barrikadin tuolla puolen halunnut ain?
Liity sitten taisteluun, joka on vapauden avain.
Kuuletko kansan laulavan -
laulua miesten vihaisten?
Se on musiikkia kansan, joka ei raada väkisten.
Kun sydämesi sykkii -
tahtiin rumpujen kaiun, -
huominen panee alun elämään uuteen sun.
Annatko loppuelämän päivät, -
jotta värimme jatkaa kulkuaan?
Jotkut kaatuvat ja jotkut eivät.
Nousetko ylös ja tuletko mukaan?
Marttyyrien veri kastelee niityt isänmaan.
Kuuletko kansan laulavan -
laulua miesten vihaisten?
Se on musiikkia kansan, joka ei raada väkisten.
Kun sydämesi sykkii -
tahtiin rumpujen kaiun, -
huominen panee alun elämään uuteen sun.
Seis!
Eteen vie!
Hän on viaton nainen! - Murhaaja!
Hyökkäykseen!
Varokaa oikealta!
Kiitos, herra.
Barrikadeille!
Eläköön Ranska!
Ylös siitä. Se on alkanut.
Anteeksi ja kiitos, rouva.
Tarvitsemme kaiken irtaimen.
Ei käy!
Kiitos, rouva.
Tarvitsen vapaaehtoisen -
selvittämään suunnitelman heidän hyökkäyksen.
Selvitän totuuden.
Tunnen heidän tapansa.
Sodin heidän sotansa.
Palvelin aikani.
Otti aikansa päivinä nuoruuden.
Kansa yhdistyy hyvässä ajassa.
Toivottavasti olet oikeassa.
Koirat haukkuvat.
Kirput purevat.
He tekevät niin kuin oikeaksi katsovat.
Punainen - veri vihaisten miesten.
Musta - pimeys historian.
Punainen - sarastus maailman uuden.
Musta - yö päättyvä pian.
Hän on palannut!
Kuulkaa, ystävät. Tein minkä lupasin.
Olen nähnyt linjat ja laskenut miehen jokaisen.
Kerron kaiken sen.
Varoitan että heitä on ylen määrin.
Kymmenin tuhansittain. Voitamme oveluudella vain.
Pelko pois.
Jos tiedät liikkeet heidän, paranevat mahdollisuudet meidän.
Tuntekoot sodan hengen. Viis ylivoiman kymmenkertaisen.
Kuulin suunnitelmat heidän.
He hyökkää eivät yönä kuuttoman.
He teidät näännyttävät ennen hyökkäystä oikean.
He voimansa keskittävät ja hyökkäävät aikaan valoisan.
Valetta!
Hyvää iltaa, poliisitarkastaja. Ihana ilta, herra parahista.
Tunnen tämän miehen. Hän on Javert poliisista.
Älkää uskoko sanaakaan. Turhaan louskuvat leukaperät.
Tässä näette, mihin poikaset pystyvät.
Hyvä, Gavroche. Olet oikea priimus.
Mikä on tälle käärmeelle sopiva rangaistus?
Sitokaa ja viekää majataloon.
Kansa päättäköön jäätkö eloon.
Ampukaa ennemmin tai myöhemmin.
Joka koulupojan harrastaman.
Kuolema maanpettureille mitä pikimmin.
Kiellän kansankäräjän oikeudettoman.
Keskitytään tulevaan.
Menkää asemiinne.
Älkää ampuko.
Eturivi, polvistu!
Säästäkää ruutianne.
Tähdätkää!
Suojaudu.
Kuka siellä?
Ranskan vallankumous!
Tulta!
He tulevat yli!
Perääntykää!
Marius, älä.
Marius, mitä aiot?
Suojaudu!
Marius, varo!
Ei!
Perääntykää tai räjäytän barrikadin.
Sitten räjäytät itsesikin.
Herranjumala!
Sitten itsenikin.
Perääntykää!
Miehittäkää barrikadi!
Mitä ajattelit, Marius? Olisit tappanut kaikki!
Marius, pelastit meidät kaikki. - Et voi päättää puolestani!
Eponine, mitä olet tekemässä?
Salasin tämän sinulta.
Se on Cosettelta.
Anteeksi.
Mitä olet tehnyt?
Älä ole huolissas, -
herra Marius.
Kipua tunne en.
Sateen tihkun pienen -
kestän mennen tullen.
Olet täällä.
Vain sen tietää tarvitsen.
Pidät minut turvassa.
Pidät minut lähellä.
Sade kasvattaa kukan jos toisenkin uuden.
Selviät kyllä, Eponine, -
Jumala armas taivaiden, -
jos voisin parantaa haavat kera rakastavin sanojen.
Pidä sylissäs ja anna olla vain.
Se suoja ja lohtu on parhain.
M: Hys, hys, rakas Eponine. - E: Älä ole huolissas, herra Marius.
Kipua tunne en.
Sateen tihkun pienen -
kestän mennen tullen.
Olen tässä.
Vain sen tietää tarvitsen.
E: Pidät minut turvassa. - M: Luokses jään, -
M: kunnes nukahdat. - E: Pidät minut lähellä.
Sade -
kasvattaa kukan jos toisenkin -
uuden.
Gavroche, tekisitkö palveluksen?
Mitä vain. Ilman sinua olisin mennyttä.
Kirje barrikadilta.
Barrikadiltako? Otan sen.
Tämä mun, tämä sun.
Ei kiitos almun.
Poika.
Pysy poissa sieltä, kuuletko?
"Rakkain Cosette, -
olet kohta poissa ja sydämeni jo vienyt.
Onko siitä vain päivä, kun olin uudelleensyntynyt?
Olkoot nämä hyvästit, jos taistelussa kaadun.
Nyt kun tiedän, että rakastat -
rakastat samoin, -
lähtö vaikeampi on mun.
Rukoilen että Jumala tuo mut luokses sun.
Rukoile puolesta sun Mariuksen.
Hän rukoilee vuokses sun."
Tätä päivää eniten pelkäsin.
Nuori mies muuttaa elämäni kerrakseen.
Tämä Marius vie eläkepäivieni aarteen vaimokseen.
Hän voi kuolla tänä yönä.
Minun on löydettävä tämä poika.
Älkää ampuko!
Tulen vapaaehtoisena.
Kuulkaa...
Meillä on vanki ennestään. - Vapaaehtoinen kuten sinäkin.
Vakooja Javert nimeltään. - Vuoroaan odottaa hänkin.
Sisään siitä!
Älkää tappako. Tunnen hänet.
Vihollisen tarkka-ampuja!
Katolla!
Missä he ovat?
Ottakaa vasen puoli. Me otamme oikean.
Olkaa tarkkoina!
Pitäkää kattoja silmällä!
Kiitos, herra.
Älkää kiittäkö, herra. Voitte auttaa puolestanne.
Autan miten vain voin.
Antakaa minun vakoojanne hoitaa.
Tehtävänne tehkää. Lopusta itse päättäkää.
Ei, Enjolras.
Tapaamme taas.
Olette himoinnut tätä koko elämän.
Kostakaa sitten.
Tikari sopiikin teille tähän.
Menkää.
Ymmärrä en.
Hävitkää.
Kerran varas, aina varas.
Varastatte ja lähdette pakoon.
Vaihtaisitte elämän oman toiseen.
Valjean, haluatte kaupat lukkoon.
En piittaa, nyt ampukaa.
Jos ette, niin varokaa.
Jäätte minulle silti velkaa.
Olette väärässä.
Olette aina ollut.
Olen mies.
Kuin kuka tahansa toinen.
Olette vapaa.
Ei ehtoja, kauppoja tai aneluja.
En syytä teitä enää.
Teitte velvollisuutenne, ette enempää.
Jos selviän tästä, -
löydätte minut Rue de l'Homme Arme 5:stä.
Epäilen että tapaamme vielä.
Courfeyrac, ota vahtivuoro.
He voivat hyökätä ennen aamua vielä.
Ei syytä uskoa menettää.
Lippumme alla emme ole yksin koskaan.
Kansa nousee ylös ja tulee mukaan.
Marius, lepää.
Juokaa kanssain -
menneelle ajalle.
Elämälle entiselle.
Ystävyyden alttarilla ei käy luovuttaa.
Ystävyyden viini ei loppua saa.
Tässä sinulle ja tässä minulle.
Välitänkö jos kuolen, kun hän menee yli meren?
Elämä ilman Cosettea ei ole elämää laisin.
Cosette, itkisitkö jos kaatuisin?
Cosette, itkisitkö vuoksein?
Jumala korkeuksissa, -
kuule rukouksein -
hädässäin.
Isä kaikkein laupein.
Hän on nuori.
Hän on peloissaan.
Hän leponsa saakoon.
Taivas siunattu olkoon.
Tuo hänet kotiin.
Hän on kuin lapsi veren oman, -
jos Jumala olisi antanut minulle pojan.
Kesät kuolevat yksi kerrallaan.
Nopeasti ovat aivan lopuillaan.
Olen vanha.
Ja poissa aikanaan.
Tuo hänelle rauhaa.
Ja onnea lastunen.
Hän on nuori.
Vasta poikanen.
Voit ottaa.
Voit antaa.
Anna hänen olla.
Anna hänen elää.
Jos kuolen, -
anna minun.
Anna hänen elää.
Tuo hänet kotiin.
Enjolras, sade on kastellut ruudin ja ammukset ovat vähissä.
Barrikadimme on ainoana pystyssä.
Mitä?
Muita ei ole.
Kansa ei ole noussut.
He pelkäävät vielä.
Älkäämme tuhlatko elämää.
Kukin voi halutessaan lähteä.
Kuuletko kansan laulavan -
laulua miesten vihaisten?
Se on musiikkia kansan, joka ei raada väkisten.
Kun sydämet sykkii -
tahtiin rumpujen kaiun, -
huominen panee alun elämään uuteen sun.
Enjolras, tarvitsemme lisää ammuksia.
Haen ulkoa pylväskäytävältä kuivaa ruutia ja ammuksia.
Ruuti on läpimärkää. - Kerätään kaikki yhteen.
Poikaset tietävät milloin taistella.
Meitä ei oteta vakavasti, -
muttei sitä virhettä ajatella.
Gavroche, tule takaisin.
Joten älä potki koiraa, -
koska hän on vasta pentu.
Taistelemme 20 armeijan lailla emmekä antaudu.
Gavroche, mitä olet tekemässä? - Älkää antako hänen mennä!
Päästäkää irti, paskiaiset!
Parasta juosta piiloon, -
kun pentu -
kasvaa -
Te barrikadeilla, kuunnelkaa.
Pariisi nukkuu.
Ette voi voittaa.
Ette mitenkään.
Miksi heittää kaikki hukkaan?
Kuolkaamme päät pystyssä tänään.
Taistelkaamme kaiken edestä.
Maksakoot verellään. - Ja jokaisesta miehestä.
Nouskoot muut ottamaan paikkamme, -
kunnes maailma on vapaa.
Tykistö!
Nopeasti!
Oikealta ensin. - Odottakaa!
Tulta!
Lisää sotilaita.
Toinen tykki! Tulta!
Tähdätkää! Tulta!
Suojaudu, poika!
Lisää sotilaita, Enjolras!
Tykit valmiina! Tulta!
Tykit valmiina -
ja tulta!
Eteenpäin!
Avatkaa ovi, olkaa hyvä!
Tukitaan ovi!
Marius!
Kiitos!
Kauan eläköön vallankumous!
Onpa kaunis sormus.
Terve taas.
Olette elossa. Pelastin teidät.
Sinä!
Miten pääsen ulos? - Tuota kautta.
Päähän asti ja vasemmalle.
Tiesin ettette odottaisi pitkään.
Uskollinen virkamies toimessaan.
Tämä mies ei ole syyllinen yhtään ja tarvitsee lääkäriä henkitoreissaan.
Varoitin etten luovuttaisi.
Minä en horju. - Yksi tunti vielä.
Sitten antaudun enkä velkaani torju.
Armon mies -
puhuu oikeudesta. - Aika on lopuillaan.
Katsokaa alas, Javert.
Hän on kuolemaisillaan.
Seuraava askel on viimeisenne.
Kuka tämä mies on? Millainen perkele säästää, -
ottaa kiinni ja vapaaksi päästää?
Hän olisi voinut sinetöidä kohtaloin vihdoin viimein -
ja aloittaa alusta puhtain paperein.
Veitsenisku riittänyt ois.
Kosto oli hänen ja hän heitti sen pois.
Velassa varkaalle, helvetti vieköön.
Ajojahtia en luovuta laisin.
Olen laki enkä pilkantekoon.
Syljen hänen säälinsä takaisin.
Meissä ei ole samaa ikinä.
Joko hän tai minä.
Ajatukset ristiriitaiset.
Voiko häneen luottaa?
Voiko hänelle anteeksi antaa?
Voiko hänet armahtaa?
Pitääkö minun epäillä näin -
ensimmäistä kertaa elämässäin?
Sydämein värisee kova ja tunteeton.
Tuntemain maailma kadonnut varjoon on.
Onko hän taivaasta vai helvetistä?
Tietääkö hän ollenkaan, -
että säästäessään henkein -
hän on tuominnut minut -
kuolemaan?
Kurotan mutta putoan.
Tähtiin taivaan kylmän ja mustan.
Tuijotan tyhjyyteen maailman olemattoman.
Jean Valjeanin maailmasta pakenen.
En voi muuta kuin päättää sen.
Näittekö heidän lähtevän taisteluun?
Barrikadin lapset kuolivat loppuun.
Näittekö heidät makaamassa veressä?
Ennen joku lohdutti ja piti sylissä.
Näittekö heidät vieri vieressä?
On surua sanomatonta.
Tuska jatkuu ajatuksissa.
Tyhjät tuolit tyhjissä pöydissä.
Ystäväin kuolleet ja poissa.
He puhuivat vallankumouksesta.
Syttyi liekki tervetullut.
He lauloivat tulevaisuudesta, -
jota ei koskaan tullut.
Kulmapöydästä he näkivät -
maailman uudesti syntyvän.
He nousivat raikuvin äänin.
Voin kuulla heidät vieläkin.
Niistä sanoista lauletuista -
tuli viimeinen ehtoollinen.
Barrikadilla yksinäisellä -
aamunkoitteessa.
Ystävät, suokaa anteeksi, -
että elän ja olette poissa.
On surua sanomatonta.
Tuska jatkuu ajatuksissa.
Aavemaiset kasvot ikkunassa.
Aavemaiset varjot lattiaan.
Tyhjät tuolit tyhjissä pöydissä, -
joissa ystäväin eivät enää tapaakaan.
Ystävät, älkää kysykö, -
mitä uhrauksenne ostikaan.
Tyhjät tuolit tyhjissä pöydissä, -
joissa ystäväin eivät enää laulakaan.
Päivä päivältä askeleesi on vahvempi ja pidempi.
Pahin on ohi.
Älä huoli, rakas. Saamme aikamme takas.
En sinua koskaan jätä. Sitä on turha pelätä.
Muistamme yön sen ja valamme yhteisen.
Sydän täynnä rakkautta.
Hän ei ollut minun pitää.
Yö sinun vain.
V: Hän on nuori ja vapaa. - C: Vanhat sanat, mutta totta ain.
V: Rakkaus on paratiisi nuorten. - C: Näin sinut ja tiesin.
G: Luojan kiitos, olet täällä. - M: Sinua odottaen.
V: Anna heidän olla. - M: Jaloissasi odottaen.
G: Luojan kiitos, olet kotona. - V: Anna heidän olla.
V: Sydän täynnä rakkautta. - M/C: Se ei unta ollut.
V: Tämän annan teille tänään. - M/C: Ei unta sittenkään.
Herra, en unohda tätä päivää koskaan.
Onko kiitollisuus tarpeeksi Cosettesta lähimainkaan?
Kotinne on luonamme. Ja aina muistamme -
teille rakkautemme osoittaa. Isälle meille molemmille, -
isälle meille kaikille.
Älä sano enää sanaakaan.
Sinun pitää kuunnella tarkkaan.
Jean Valjean mies oli syntyjään.
Hän varasti leivän hädässään.
Hän palveli 19 vuotta vaikeat niellä.
Ja hyvitti rikoksensa kovalla työllä.
Kauan sitten hän ehdonalaisensa rikkoi.
Cosettelle tätä ei kertoa voi.
Marius, sinun on vaiettava tästä iäksi.
Miehen pidätys olisi Cosettelle häpeäksi.
Miehen on aika jatkaa matkaa yksin.
Tästedes hän ei voi tulla takaisin.
Kuka minä olen?
Olette Jean Valjean.
Herra, ette voi lähteä.
Cosette ei uskoisi minua.
Kerro lähteneeni matkalle kaukaiselle.
Sydämeni liian täysi hyvästeille.
Parempi näin hänelle.
Lupaa Cosettelle olla kertomatta, -
mitä kerroin ja miksi lähdin odottamatta.
Cosetten vuoksi -
minun on suostuttava.
Kiitos, Marius.
Minne hän lähti sanomatta sanaakaan?
Se ei ole hänen tapaistaan.
Miksi äkisti ja selittämättä niin? Sanoiko hän, milloin tulee kotiin?
Hän vain pyysi kertomaan, että lähti kaukomaa suuntanaan.
Hän ei voi jättää meitä nyt.
Kuinka hän sydämein särkeekään.
Emmekä ole erossa sittenkään.
Lupaan sen.
Soitettakoon kelloja päivänä päivien.
Enkelit Jumalan riemuitkoot.
Korkeuksissa ylistystään laulaen.
Siunatun ajan rauhalla ja rakkaudella kruunatkoot.
Paroni ja paronitar du Thenard.
Menkää pois, Thenardier.
Luuletteko etten tunnista teitä?
Ei onnistu huijaus. Minähän sanoin.
Näytä herralle, mitä löysit silloin.
Kerro pojalle tietosi tarkoin.
Sääli häiritä juhlissa hienois, -
mutta 500 frangia ei sopimatonta ois.
Herran tähden, sanottavanne sanokaa.
Maksua vastaan pikapikaa.
Yhtenä yönä päivänselvästi näin -
Jean Valjeanin viemärissä nimittäin.
Hän kantoi ruumista selässään, -
poikaa jonka oli tappanut raivopäissään.
Voitte olla varma, että olin siellä.
Tätä sormusta, jonka löysin, ei kukaan kiellä.
Tunnistan tämän.
Oman sormuksen. - Ei...
Ennusmerkki tämä on taivaallinen.
Se on siis totta. Olin oikeassa.
Sinä iltana olin Jean Valjeanin huomassa.
Jean Valjean, se vanha syypää.
Maksakaa tai paljastan, missä hän lymyää.
Missä hän on?
Missä? - Luostarissa.
Cosette, tule mukaani.
Tollot tanssivat kuin viimeistä päivää.
Ole valmis niin ei ole huolen häivää.
Maan herrat ottavat osamme.
Barrikadit eivät ole loppumme.
Tiedämme mistä tuuli puhaltaa.
Haistamme rahan ilmasta.
Kun olemme rikkaita kuin Kroisos, helvetissä tavataan vasta.
Miten julkeatte!
Odotan yksin varjoissa.
Lasken tunteja uneen.
Näin unta Cosettesta luonain.
Nähdessään kuin kuolleen -
hän itki vain.
Yksin viimeisenä päivänä.
Rukoilen hääpäivänä tänä, -
että nämä lapset suojelukseesi otat -
ja heitä armahdat.
Jumala korkeuksissa, -
kuule rukouksein.
Ota minut nyt -
huostaasi viimein.
Siellä missä olet, -
anna minunkin olla.
Ota minut nyt.
Vie minut sinne.
Tuo minut kotiin.
Herra, ylistän nimeänne.
Olen valmis, Fantine.
Herra, laskekaa taakkanne.
Päivien päättyessä.
Kasvatitte lapseni rakkaudella.
Hän on rakkaimpain.
Menette Jumalan luo.
Isä, en ymmärrä.
Onko kaikki hyvin? Miksi lähdit pois?
Cosette, lapseni.
Olenko saanut anteeksi?
Jumalalle kiitos. Se paras lahja ois.
Antakaa puolestanne anteeksi ajattelemattomalle typerykselle.
Antakaa puolestanne anteeksi kiittämättömälle miehelle.
Olen elossa ansiostanne.
Elämäni on jälleen käsissänne.
Cosette, isäsi pyhimys on.
Hän kantoi minut, kun olin tajuton.
Kuin lapsen kesken taistelun -
ja toi minut kotiin luoksesi sun.
Olette luonain.
Vielä kerran.
Kuolen rauhassa.
Sain elämän siunatun.
Elät vielä, isä.
On liian aikaista hyvästeille meidän.
Hyvä on, Cosette.
Koska kiellät minulta tämän, -
minä tottelen, -
minä yritän.
Tälle sivulle kirjoitin viimeisen tunnustuksein.
Lue se hyvin, kun olen pois nukkunut.
Se kertoo miehestä, vaikka vihasta paatunut, -
oppi rakastaa, kun olit hänen luo tullut.
Tiedän sen, isä.
Tulkaa mukaan, missä kahleet sido eivät.
Olen valmis, Fantine.
Missä murheet vihdoin päättyvät.
Jumala taivaassa, suo hänet armoosi.
Anna syntini anteeksi ja vie loistoosi.
Käsikkäin johdatan pelastukseen.
Ottakaa rakkautein iankaikkinen.
Ja muistakaa totuus:
Rakkaudessa toiseen ihmiseen näkyvät kasvot Jumalan.
Kuuletko kansan laulavan -
eksyksissä laaksossa pimeyden?
Se on musiikkia kansan, joka kiipeää valoon vapauden.
Kurjille päällä maan -
on liekki sammumaton.
Pimeinkin yö päättyy valoon auringon.
Elämme vapaina paratiisissa Herran.
Laskemme miekkamme alas. Kävelemme takana kyntöauran.
Kahleet katkaistaan jokaiselta ensi kerran.
Liitytkö taisteluun meidän?
Pysytkö lujana rinnallain?
Oletko maailman barrikadin tuolla puolen halunnut ain?
Kuuletko kansan laulavan?
Kuuletko kaukaiset rummut?
Tulevaisuuden ne tuovat. Huominen on koittanut.
Liitytkö taisteluun meidän?
Pysytkö lujana rinnallain?
Oletko maailman barrikadin tuolla puolen halunnut ain?
Kuuletko kansan laulavan?
Kuuletko kaukaiset rummut?
Tulevaisuuden ne tuovat. Huominen on koittanut.
KURJAT suom/synk: subisebbo